Děkuju.
Tohle dřevo se dobře řeže, tati.
Jde ti to skvěle.
Děkuju.
Hele.
Skvělý úlovek.
Potřebuješ pomoct?
Můžeš to utáhnout? Tady ten šroub.
- Drž to. Jo. - Jo.
Uvaří to houbu?
Mělo by.
Dáme ji sem?
Přesně tak.
Asi to bude chvíli trvat.
To jo.
Smečka se asi rozrostla.
Jo.
Chceš další deku?
Jo.
Tady to teče hodně.
Podej mi pásku.
Jak to vypadá?
Potřebuju ještě kousek.
Tady taky.
Máš to?
Dobře.
SPRÁVCE LESA
Na.
Je to mokré, tati.
To nic. Můžeme použít plyn.
Neplýtvej, moc ho nezbývá.
Mám hlad.
Je to výborné. Děkuju.
To jsou lesníci. Viděla jsem je.
Jsou dole u cesty.
Cvičení.
Odhalili tě.
- Nechalas tu spoustu stop. - Já to umím, tati.
Tak to dělej pořádně.
Hej. Dělej to pořádně.
Ještě jednou. Deset.
- Patnáct. - Devět. Osm. Sedm.
Lepší. Tvoje ponožky.
- Cože? - Prozradily tě ponožky.
Musíš je zamazat bahnem.
Kotníky máš dolů. Lesk. Stín. Tvar.
- Tati. - To je lepší. Co?
Mám hlad.
Tati.
Jakou barvu máš nejradši?
A ty?
Žlutou.
A máma?
Žlutou.
Třeba mě to naučila.
Kéž bych si na ni pamatovala.
Taky by si to přála.
Vyspi se.
Spi.
Dobrou, žlutá.
Dobrou.
Proč jdeme do města?
Roste ti chuť k jídlu.
Protože rostu i já.
Já vím.
Vidíš otisk mé boty?
Jo.
Musíme chodit jinudy.
Tati.
Když tady pořád bude, až půjdeme zpátky, můžu si to nechat?
To je férové.
Dej to tak, aby to bylo vidět.
Otoč se.
Kabina se rozhoupe, až pojede kolem sloupu.
Pozor, ať neupadnete.
Děkujeme, že jste si vybrali portlandskou lanovku.
Při přechodu přes koleje se rozhlédněte na obě strany.
Dobrý den.
Říkám tomu nouzová mince.
Dáš si ji do kapsy a když jsi v nouzi,
třeba když má potíže někdo z přátel nebo rodiny, a je veterán,
vytáhneš ji, najdeš telefon,
zavoláš jim a stiskneš jedničku. Číslo je tam.
- Můžu si to vzít? - Ovšem.
To je zámek na zbraň.
Dáš ho do hlavně
a nemůžeš někoho omylem střelit.
Dá ti to dost času na to, abys neudělala něco špatného
nebo ještě horšího, takže...
Krátkozrnnou, nebo dlouhozrnnou?
Dlouhozrnnou.
Můžeme koupit tohle?
Chceme, nebo potřebujeme?
Obojí.
„Jste veterán a berete benzyl na posttraumatický stres?
Přečtěte si následující údaje.“ Prodej mi to.
Xanax. Prazosin.
Kdy ti to naposledy pomohlo?
Nepomáhá to.
Já nic neberu už dva roky, sedm měsíců a 28 dní.
Můžeš si říct doktorovi o víc?
Nechci, aby mě prokoukl.
Nejdřív je rozdávají jako bonbony
a pak ti dají obojek.
Koupím všechno, co dostaneš.
Jo.
„Mořští koníci mají partnery na celý život.
Hned ráno se setkávají,
aby upevnili své pouto.“
Haló?
Je tam někdo?
Haló.
Haló?
Je nebezpečné táhnout pěšcem před krále?
Musíš pak udělat rošádu.
Tohle není cvičení.
Hej.
Má ho.
Vstaňte.
Klid.
Ruce za hlavu.
Hej. Klid.
Nehýbejte se.
Máte něco, o co bych se mohl zranit?
Jen nože.
Kam jste běžel?
Jste tu sám?
Je tu se mnou dcera. Tom, vylez.
Vylez, Tom.
Vstaňte. No tak.
Tati?
Pojďte dolů.
Spolupracuj.
Neudělali jsme nic špatného. Spolupracuj.
Nevím, kdo jste, ani co se děje.
Jdeme.
Tati!
Tati?
- Tati. - Řekneš mi, kde bydlíte?
V lese?
Pojď ke mně, ano?
Chci jít s tátou. Prosím, chci jít s ním.
- Já vím. - Prosím, nechte mě jít s ním.
A půjdeš za ním,
ale teď ti musíme položit pár otázek.
Proč nás honíte?
Musíme zjistit, o co tady jde.
Na to potřebujete psa?
Je to velký les.
Pověz mi něco o svém tátovi.
Pije, bere léky, nebo cokoli jiného, kvůli čemu by se choval divně?
Má tady zbraně, nebo něco, co by mohlo někomu ublížit?
Ne.
Schovává něco?
Tady máme nářadí a důležité dokumenty.
Počkej.
Děkuju.
Budeš tam jen tak stát?
Co to děláte?
Děláme si nástěnku s našimi sny.
Vystřihneš obrázky, které souvisí s tvou budoucností.
Třeba domy, mazlíčky, práce a tak.
Aby ses měla na co těšit.
Třeba já bych chtěla v budoucnosti poznat lásku.
Děláme to každý týden,
abychom měly nějakou motivaci.
Proč tě sem poslali?
Nebyla jsem, kde jsem měla být, tak mě poslali sem.
Oni si to myslí.
A kdes byla?
S tátou v lese.
Takže jsi bezdomovec?
Ne.
Proč bys jinak žila v lese?
Kdybys měla domov, neposlali by tě sem.
Nechápou, že to je můj domov.
Kde je tvůj táta teď?
Asi někde tady. Přijde si pro mě.
Ty znáš někoho, pro koho by si přišli rodiče, Tiffany?
Ne.
Já taky ne.
Musíš vyplnit každou bublinu.
Nekresli na to,
protože ten test vyhodnotí počítač,
který nerozezná
bublinu od kresby.
D.
B.
C.
A.
Co vám říkají moje odpovědi?
Myslíte, že něco značí?
Mohou nám o tobě něco říct.
Můžete se jen zeptat.
Jo. Ale nemusíš být schopná nám to říct.
Nemáme žádný záznam, že bys chodila do školy.
Kdo tě naučil číst?
Učí mě táta.
Jsi trochu napřed, než bys měla být,
ale škola je i o sociálních dovednostech. Nejen o intelektuálních.
Můžu vidět tátu?
Na každou otázku odpovězte „ano“ nebo „ne“.
Aktivuje se to hlasem, takže stačí mluvit do mikrofonu.
Je tam 435 otázek.
Když na něco neodpovíte do tří vteřin,
pípne to a jdete na další otázku.
Prosím.
Vítejte. Test se spustí za tři vteřiny.
Většinou se ráno probudím odpočatý a v klidu.
Ano.
Rád čtu články o zločinu.
Ne.
Můj každodenní život je plný zajímavých věcí.
Ano.
Mívám noční můry nebo špatné sny.
Přemýšlím o věcech, o kterých bych neměl mluvit.
Věci se nevyvíjejí podle tvrzení proroků.
Ne.
Zdá se, že mi nikdo nerozumí.
Ne.
Cítíš se s tátou v bezpečí?
Ano.
Viděla jsem, že spíte v jednom stanu.
Bylo ti to někdy nepříjemné?
Ne. V noci je tam tepleji.
Jo.
Dotkl se tě někdo bez dovolení?
Ne.
Nepotřebovali jsme zachránit.
Tvůj táta ti musí poskytnout útočiště a domov.
To dělá.
Být bez domova není trestné. Žije tak mnoho lidí.
Ale žít na veřejné půdě je nelegální.
Táta také dělá takovéhle testy?
Vím, že je to spousta otázek
a nejste první, kdo s nimi má potíže.
Dobře.
Ale můžete vynechat jen určitý počet.
Nechci, aby vám to ublížilo.
Takže „ano“ nebo „ne“. Jsem hrdý na svou dceru.
Ano.
Je to skvělé dítě. Dobře jste ji vychoval.
Pokuste se zodpovědět co nejvíc otázek.
Jsem silný týmový hráč.
Býval jsem.
Dobře.
Nedokážu si představit, že budu žít dlouhý život a dosáhnu svých cílů.
Při hledání umístění pro vás a Tom
jsme zvážili, jaká podpora
bude pro vás oba nejlepší.
Rádi bychom se vrátili k našemu způsobu života.
Našli jsme jednu možnost. Není to les.
Je to zvláštní ubytování. Daleko od lidí.
Nikdo by vám nemohl zakázat tam bydlet.
Protože byste měli povolení.
Doprava ve státě se začíná zastavovat.
Z vrtulníku je vidět...
Kde je náš park?
Přímo za námi.
Tohle je pan Walters.
Ahoj, Tom. Vítej.
Zdravím. Vítejte.
Nakoupila jsem vám základní potraviny.
A na později tu máte zapečené těstoviny.
- Když jsem o vás četl v novinách... - Moc vám děkuji.
Je to od vás moc hezké.
Jsem rád, že jsme se mohli dohodnout.
Spousta lidí sní
o životě, jaký jste vedli vy.
Dobře.
Děkuji.
Uvidíme se asi za týden.
Zítra bude nabitý den,
tak vás nechám se zabydlet.
Je fajn, že jsme spolu zase sami.
To ano.
Chovali se k tobě hezky?
Bylo těžké nevědět, jak se ti daří.
Taky jsem si o tebe dělala starosti.
Teď je to jiné.
Pořád můžeme přemýšlet za sebe.
Pojď dál.
Tady je tvůj oblíbený svetr.
Něco se mi honí hlavou.
Říkali, že tě někdo viděl,
a tak našli náš tábor.
Někoho jsem viděla, ale nevypadalo to, že viděl on mě.
Byla to chyba.
Proč jsi mi to neřekla?
Bála jsem se. Nechtěla jsem opustit náš tábor.
Líbilo se mi tam.
Jo. Byli jsme tam moc dlouho.
Bude se nám tady dařit?
Budeme se snažit.
Mohli bychom spát tady venku. Nikdo by si toho nevšiml.
Jo.
Dobré ráno.
Nechtěl jsem rušit u snídaně.
Doufal jsem, že byste mi pomohl s kácením stromů.
Řídil jste někdy traktor?
Nemáte nějakou práci ve stájích?
Jo, ale tam vás zatím nechci.
Jsou to drahá zvířata a chce to cvik.
Teď potřebuju pomoct se stromy, tak si vydělávám.
Výměna. Zbývá mi jich asi šest.
Takovýhle stromek nemůžeme poslat zákazníkům do Kalifornie.
Nelíbil by se jim. Má velkou díru.
Vršek není rovný. Je moc divoký.
Vánoční stromek musí mít jen jeden vršek.
Ne... Tu pravou... Tuhle.
Kde se kmen setkává s větvičkami,
tam se musí ustřihnout.
Tohle lidé nechali naší organizaci.
Nepotřebujeme další věci.
Třeba by se vám něco opravdu hodilo.
Jak se vám tady líbí?
Líbí.
Dobře.
Přivezla jsem vám přihlášku do školy pro Tom.
Tady jsou pokyny, abyste ji zvládl vyplnit.
Příště ji budu potřebovat podepsanou.
A pak si můžeme popovídat o řidičáku.
Nezapomeňte na tuhle poslední.
- Sešlápni. - Jedeme.
Pojeď. Držím tě, neboj.
Musíš šlapat. Můžeme?
Jo, ale kolo se naklání.
Tak ho musíš vyvážit vlastní vahou.
Šlápni do toho a dívej se, kam chceš jet.
Nabízejí bezplatnou akupunkturu a bezpečný prostor
pro vzájemné svěřování a popovídání.
Teď bych vás chtěl poprosit, abyste se postavili,
navzájem se přivítali
a seznámili se s někým novým.
Dobře, můžete se posadit.
Dnes ráno tu máme něco mimořádného.
Až z Klamath Falls k nám přijeli For His Glory Dance Troop,
aby oslavili a vzdali chválu Bohu hudbou a tancem.
Rád vás vidím. Jo.
Ahoj, děcka, jak se máte?
Rád vás tu vidím.
Moc ti to sluší.
Chceš si to vyzkoušet?
Tady máš.
Takhle jimi mávej, překřiž je.
A nahoru a dolů.
Zdravím, já jsem pastor Spencer. Jste tady nový?
- Nový. - Dobře.
Rád vás tu vidím.
Byli bychom rádi, kdybyste přišel zas.
- Děkuju. - Jo.
Přijďte kdykoli.
Tati. Bůh stvořil žáby.
Jo?
Věděl jsi to?
To tvrdí kdo?
Tenhle letáček.
„Chcete se přidat?
Existuje mnoho způsobů, jak se zapojit. Hudba, tanec.
Tesařství, setkání u ohýnku, rokenrol, sociální média.“
Proto jsme tam šli?
Šli jsme tam, protože nás o to požádal Walters.
Ohákneš se, ukážeš se tam v neděli
a lidi tě budou brát jinak.
Nebudou se tolik vyptávat.
Na to, jak jsme žili předtím.
Haló?
- Čau. - Je ten králík tvůj?
Jo, proklouzla mi.
Vezmu si ji.
To nic, Pilo. Dík.
Jo.
Utíká, když jí chci ostříhat drápky.
Proč to děláš?
Kvůli soutěžím.
Na 4H? BFA? Budoucí farmáři Ameriky.
To neznám.
Je to klub, kde se učíš o zemědělství a zvířatech.
To chceš dělat do budoucna? Farmařit?
Ještě nevím.
Do klubu chodím rád.
Ty jsi tady odsud?
Ne. Zrovna jsme se přistěhovali. Bydlím tamhle.
To bude můj domeček.
Tady budu mít dřez.
A nad ním okno.
Při mytí nádobí se chci dívat ven.
To bude fajn.
Spát budu v patře, kam povede žebřík.
Dám si tam postel.
Třeba tam nechám spát i Pilu.
Budeš v tom bydlet?
- Jo. - A kde?
Možná Colorado. Nebo Utah.
Tohle je Pilina máma.
Jsou si podobné.
Ještě žije?
Jo, žije.
Můžeš ji položit, jestli chceš.
Má hebká ouška.
Jo, ty na ní mám nejradši.
Jestli se ti líbí králíci, měla bys někdy přijít
na setkání 4H.
- Vážně? - Jo.
Tom!
- Ahoj. - Ahoj.
Seznámila jsem se s klukem od vedle. Povídali jsme si o králících.
Nemohla jsem ti o tom říct. Dopředu jsem to nevěděla.
Mrzí mě, že sis dělal starosti.
Kdybychom měli telefon, zavolala bych.
Vždycky jsme mohli komunikovat i bez toho.
Myslím, že by bylo snadnější, kdybychom se pokusili přizpůsobit.
Nosíme jejich oblečení. Bydlíme v jejich domě.
Jíme jejich jídlo a děláme jejich práci.
Už jsme se přizpůsobili.
Nevidí na nás jen v tomhle domě.
Pořád můžeme myslet za sebe. Jak jsi říkal.
Co když si děti ve škole budou myslet, že jsem divná?
Kvůli tomu, jak jsme žili?
Jak důležité je, co o tobě soudí?
To zjistím.
Krok dozadu. Králíky nechte schované.
Krok dopředu a vraťte králíky na stůl.
Výborně.
Otočte je čelem k vám.
Levou rukou držte králíka u sebe,
zatímco jej zvedáte.
Druhou rukou ho držte za kůži.
Ano, děkuji. Děkuji.
Teď je můžete pomalu položit.
Výborně.
Zkontrolujte uši.
A poslouchejte, jak dýchá.
Musí to znít čistě.
Nesmí dýchat ztěžka nebo mít rýmu.
Nepředvádějte ho v náručí
a musíte stát zpříma.
Usmívejte se, jste rádi, že tu jste. A trocha sebejistoty je vždycky fajn.
Výborně.
Zdravím.
Přivezla jsem vám nějaké formuláře.
Tady je datum schůzky kvůli domu.
A myslela jsem, že by se vám hodil telefon.
Musíte tam jít, abyste mohli zůstat nezávislí.
Chápete?
Ano.
Dobře. Vrátím se za pár týdnů.
Projdeme to spolu. Tak se zatím mějte.
Sbal se. Neber nic, co nepotřebuješ.
Mně se tam líbilo.
Snažil ses vůbec?
Snažil.
Opravdu? Nepoznala jsem to.
Kdybychom nedodržovali jejich pravidla, rozdělili by nás.
Nepoznají, že jsme pryč?
Když budeme mít štěstí, tak až zítra.
Co tady děláš? Přivedls je s sebou?
Co vás našli, hemží se to tady lesníky.
Nechte toho!
Ukaž.
Není to hluboké. Vyčisti si to.
Proč to děláme?
Neměli bychom tu být, tati.
Nastup, až začnou nasedat. Já budu vzadu.
Dobré odpoledne. Vítejte.
Nejdřív bych vás chtěla ujistit, že se budu snažit,
abyste v bezpečí, klidu a pohodlí dorazili do cíle.
Příští zastávka bude v Salemu a pak v Albany.
Následovat bude Eugene a Oregonská univerzita.
Můžu si prohlédnout vaše pasažéry?
Ahoj. Jak se vede?
Dobře.
Cestuješ sama?
Ano.
Máš nějakou legitimaci?
- Ne. - Nevypadáš jako dospělá.
- Vypadáš mladě. - Je mi 18.
Musím tě požádat, abys vystoupila, a my prověříme tvou situaci.
Vezmi si tašku a vystup.
Co se děje?
Nikdo nás nevidí, tati.
Přijíždíme na odpočívadlo.
Budeme tu asi 10 minut. Děkuji.
- Autobus za chvíli odjede. - My už nenastoupíme.
Už nenastoupíme.
Proč?
Ošetřím ti to.
Na co se tě ptala ta žena v autobuse?
Na nic. Sotva si mě všimla. Měla vlastní starosti.
Takhle to dřív nebylo.
- Dej si. - Slyšíš mě?
Napij se.
Jedete na sever?
Nejedu, mířím opačným směrem.
To si na triko nevezmu. Promiňte.
Porouchalo se nám auto.
- Jo. - Můžete nás kousek svézt?
Nejdřív se musím na něco zeptat.
Promluvím si s tou holkou.
Pojď sem.
Jestli máš potíže, řekni mi to.
S tátou jen potřebujeme svézt.
To je tvůj táta?
Jen se chci ujistit, že dělám správnou věc.
Děláte.
Nevím, proč tu byl ten šerif. Marihuana je tady legální.
Tím to asi nebude.
Ale spousta lidí je závislá na lécích proti bolesti.
Ničí jim to život i rodiny.
Manželství.
Pár takových lidí znám.
Zrovna jsme přijeli do Washingtonu.
Jo, někde tady nás vysaďte.
Tohle je ta dřevorubecká cesta, o které jsem vám říkal.
Vystupujeme.
- Hodně štěstí. - Děkujeme.
Jo. Díky, že jste mi dělali společnost.
- Nápodobně. - Sbohem, Willie Nelsone.
Zůstaňte v suchu.
- Opatrně. - Williemu se bude stýskat.
Nashle.
Je tu zima.
Jsme výš.
Tuhnou mi prsty.
Říkal jsi, že tu budou sruby.
Myslel jsem, že budou.
Teče mi do bot.
Máš náhradní ponožky?
Jo, v batohu.
Nesundávej si ty rukavice.
Co budeme dělat? Kam jdeme?
Nesmíme se zastavit.
Musíme jít rychle.
Tati. Tati.
Můžeme si sednout, prosím?
Musíme se hýbat.
Prosím, můžeme si sednout?
Pojď.
Chci si sednout.
Necítím prsty u nohou.
Nemůžeš si sedat. Nesedej si.
Jsem unavená. Musím si sednout.
Polož ten nůž. No tak.
- Polož ten nůž. - Chci pomoct.
Polož ten nůž.
Udrží ti to teplo u těla.
Neusínej. Zůstaň se mnou.
Umrzneme ve spánku?
Ne, Tom.
Jak to víš?
Ahoj.
Tati. Myslíš, že je prázdný?
Brní to.
Začínají se zase prokrvovat.
A prohřívat.
Kolik jich je?
Tři.
Je to výborné.
Třeba bychom si také mohli takový srub postavit.
Nebo domeček na stromě? Ani bychom nepotřebovali pozemek.
Jen jeden strom.
Jo.
Stýská se ti po našich věcech na farmě?
A tobě?
Nebyly to naše věci.
- Fazole. - Nudle.
Sušené hovězí.
Čokoládu.
Zahrajeme si šachy, až se vrátíš?
Ano.
Před setměním si nasbírej větvičky na podpal.
Sirky šetři na sporák.
Nebudu dlouho pryč.
Podél potoka. Přes kopec.
Tady tudy, sem?
Nezapomeň pít vodu.
Nezapomenu.
TOMINY MLÉČNÉ ZOUBKY
„Je pro vás těžké užívat si?“
„Cítíte se odtažitý nebo odříznutý od lidí?“
„Dokážete cítit smutek nebo lásku?“
JEDNOTKA PRONÁSLEDOVANÁ SEBEVRAHEM SE SNAŽÍ O ZÁCHRANU
Tati!
Tati?
To ne.
Slyšíš mě?
Tati, slyšíš mě?
Zastavte!
Musíte mi pomoct. Táta je zraněný.
Nastup si.
Leží u potoka.
Vydržte.
Hej.
Ahoj, co se děje?
Našli jsme ho v lese. Je na tom špatně.
Přineste ho sem.
Já nevím. Musí do nemocnice.
Může mu pomoct někdo odsud?
- Ne. - Nemohla byste někomu zavolat?
Můžete to položit?
Ošetří ho, i když nemáte peníze.
Nemá rád, když se lidi vyptávají.
Jste v nějakém maléru?
- Ne. - Určitě?
Prosím, mohl by někdo... Můžeme se o něj postarat sami?
Prosím, můžeme ho vyléčit my?
Neboj. Postarám se o to.
Bude to dobré.
- Napij se vody. - Nemusíte nikomu volat.
Hned se vrátím.
Pomalu.
Vsadím se, že vám třeští hlava.
Bolí vás něco?
Dobře. Klid. Podívám se na to.
Musím vám sundat botu. Bude to bolet.
Jedna, dva, tři.
Pořádně jste se zřídil.
Už vnímáte. Díky bolesti víte, že jste stále naživu.
Pamatujete si, že jste byl v lese?
Zůstaňte se mnou.
Víte, kde jste?
Na gauči.
Jo, to jste.
Dobrá zpráva je, že vám nic
nevytékalo z nosu ani uší.
Ale chvíli potrvá, než se uzdravíte.
Blaine byl zdravotníkem u armády, takže je v dobrých rukou.
Sloužil tvůj táta?
Ano.
Co se vám stalo?
Ztratili jsme se.
Kam jste měli namířeno?
Myslím, že jsme to nevěděli.
Kde bydlíte? Kde máš domov?
S tátou.
Dal jsem mu dlahu a ovázal to.
Měkká tkáň je dost poškozená.
Chvíli se to bude hojit, což ho bude štvát.
Hybnost prstů nemůžu posoudit bez rentgenu.
Může chodit?
Ano, chodit bude.
Tohle je proti bolesti. Až se konečně probere.
- Děkuju. - Jo, to nic.
Za pár dní se na něj přijdu podívat.
- Děkuju. - Není zač.
Tady máš, zlato.
Tom, jestli tvůj táta v něčem jede nebo před někým utíká,
musíš mi to říct.
Protože lidi tady nechtějí
žádné potíže.
Takové potíže nemáme.
Odpočiň si.
Ano.
Moc mě to mrzí.
Já vím.
Ahoj.
Na kopci mám další přívěsy, ale tenhle má větší soukromí.
Tady vám nebudeme na obtíž.
Když budete cokoli potřebovat, víte, kde mě najít.
Děkujeme.
Nezůstaneme tu dlouho.
To není problém.
Líbí se mi tu.
Víš, co jsou tyhle bedny?
- Ne. - Mám v nich včely.
Viděla jsi někdy vnitřek úlu?
A chtěla bys?
Dobře, počkej tam. Něco ti přinesu.
Až to otevřu, včely začnou vylétávat.
Ale nechtějí ti ublížit.
Když včela bodne, zemře. Takže tě bodnout nechtějí.
Chtějí si na tebe sednout a seznámit se.
Je hezké mít důvěru bedny plné stvořeníček,
která by tě mohla zabít, kdyby chtěla.
Jejich důvěra pro mě moc znamená.
Dlouho jsem si ji získávala.
Pojďte.
Skoro se mi to povedlo. Prohrála jsem.
Vypadá jako mořský koník.
Jo.
Jak je tvému tátovi?
Je v pořádku. Snaží se chodit o berlích.
Bylo mi jasné, že dlouho sedět nezůstane.
Chce odejít.
Asi hledá nějakou cestu k nápravě
a teď má pocit, že uvízl na místě.
Tady můj kámoš Boris mi hodně pomohl.
Myslím, že by ho táta rád poznal.
Pozná, když je někdo neklidný.
Strčí do něho a probudí ho, když bude mít špatné sny.
Tak to dělá se mnou.
Nevadilo by ti vzít si ho na pár dní?
Ahoj.
Dej mi jednu pusu Dej mi dvě
Dej mi ochutnat ráje
Nechci na ramenou nést tíhu světa
Dej mi chlazené pivo, až budu starý
Propána, jak mi motáš hlavu
Propána
Děkuji.
Propána
Motáš mi hlavu
Slunce zapadá a nebe mění barvy
Zlato prochází každým odstínem
Je mi fajn, ale tohle jsou zlé časy
Mami, přijď sem a zbav mě mého smutku
Propána, jak mi...
Děkuju, zlato.
Dale, víc nemám, ale s tátou tu chceme zůstat.
Vezmeš si to?
Klidně tam zůstaňte, než se táta uzdraví.
Kdybyste tady chtěli zůstat déle,
platí se voda, plyn a tak.
Stačí tohle?
Teď tvoje peníze nechci.
- Ale my tu chceme zůstat na dlouho. - Tak jo.
Vezmu si to jako zálohu.
Váš přívěs nikomu nepronajmu.
Děkuju.
- Vezmeš mi tu druhou tašku? - Moc se mi tady líbí, Dale.
Hledám sušenou mrkev.
K čemu je?
Nechávám pytel s jídlem někomu, kdo žije v lesích.
Léta jsem ho neviděla.
Ale vím, že si jídlo bere,
protože je pytel vždycky prázdný, když se vrátím.
Tohle je dobré.
Dáme mu ještě pár pomerančů.
Léta ho dávám na stejné místo.
Viděl jsi někdy vnitřek úlu?
Zajímavé, že?
Když přiložíš ruku, ucítíš, jaké je tam teplo.
Člověk vydrží 500 žihadel.
Zavři oči.
Otevři je.
Nemusíš se bát.
Něco ti chci říct.
Prosím.
Zaplatila jsem, abychom tady mohli zůstat.
Jo, to je správné.
Pronajala jsem si to tu.
Můžeme tady žít.
Radši bych byla v díře temné
Kam nezasvitne slunce
Než být tady sama bez tebe
Z toho bych zešílela
Tak zapískej, lokomotivo
Vezmi mě dál po kolejích
Jedu pryč Odjíždím už dnes
Odjíždím a nevrátím se zpět
Co to děláš?
Ještě se ti ani nezahojila noha.
Pořádně se ti nezahojí.
Nechci odejít.
Minule jsi málem umřel.
Umřel bys, kdybych tě nenašla.
To už se nestane.
Tihle lidi se od nás tolik neliší.
Ano, moc nám pomohli.
- Ale musíme... - Ty.
Ty musíš, já ne.
Nemám stejný problém jako ty.
Já vím.
Tati?
Vím, že bys zůstal, kdybys mohl.
Musel jít.
VĚNOVÁNO PAMÁTCE JACKA FAHEYE 1942-2017